Znaš li šta je ljubav?
Prava ljubav?
Jesi li ikada voleo tako duboko
da si sam sebe osudio na večnost u paklu?
Ja jesam.
PARIZ 1919. GODINU DANA RANIJE
59 sekundi.
Večera za sve ide na moj račun.
G. Pikaso, niste potpisali.
Rekoh da kupujem večeru, ne restoran.
Pablo, jesi li video?
Takmičenje nas? Svi smo mi geniji.
Ako Pikaso ne uđe, ja Diego Rivera, opet ću pobediti.
Možda. -Mislio sam da je mrtav.
Džan.
Šta za ime Boga misliš da radiš?
Mora videti kćerku.
Niko ne bi trebalo da vidi to jevrejsko kopile.
Doći ćeš kući sada. I ako ne poslušaš ovog trenutka
nećeš mi ostaviti izbora.
Ne možeš dopustiti da moja beba živi daleko od mene.
Moja si kćerka, mogu učiniti bilo šta.
5000 franaka. Ne bih ni da je 5 miliona.
U redu.
Odrezak. Slabo pečen.
Dobro veče svima.
Dobro veče.
Večeras sam prešao most.
Ali tamo nije bilo mosta.
Nosio sam vreću punu ljubavi,
ali nisam je imao s kim podeliti.
I tada...
Setio sam se tebe. Svih vas.
Ljubav!
Ne moramo tražiti dalje.
Budućnost umetnosti je na ženskom licu.
Prekrasno.
Pablo Pikaso!
Reci mi Pablo, kako vodiš ljubav s kockom?
Zdravo, Pablo.
Jesam li ti nedostajao?
Hvala.
Dobro obavljeno. -Zašto me toliko mrziš?
Volim te, Pablo. Sebe mrzim.
Laku noć.
Muzika!
Šta misliš o njemu?
Bog.
Kako nam ide?
Pre ili kasnije neko će nastaviti.
Miči se iz toga, Modigliani. Trebaš sunca.
I da tebe pustim da gladuješ?
Sumnjam da bih mogao to nositi na savesti.
Laku noć.
Modi, šta da radim? -Sačuvaj to za Biatris.
Ne možeš promeniti sudbinu. -Koju sudbinu?
Njenu. Da bude s njim.
Ostani ovde.
Dođi ovamo.
Taj pas je glup.
Čekaj, čekaj.
Evo.
Dođi ovamo.
Evo ga.
U redu je.
Dođi ovamo.
Džan...
Kako znaš moje ime?
Morao sam. Ja sam...
Modigliani. Znam ko si ti. Svi znamo ko si ti.
Čak je i pas znao ko si.
Dođi, želim te videti na kiši.
Ne boj se.
Volim kišu. Volim šta govori.
Kako zanimljivo. Sada kiša govori.
Da. -Šta kaže?
Kaže da trebaš šešir.
Hvala.
Prvo mi moraš pokazati svoj crtež.
Ne, ja nisam umetnik. -Pusti mene da ti to kažem.
Bez crteža, nema ni šešira. -Ne. -Nema crteža, nema šešira.
OK. Prvo šešir. -Prvo šešir.
Tako me vidiš?
Tako svi vide Modiglianija.
Oprosti.
Zovi me Modi.
OK, Modi.
Sada ću ja naslikati tebe. Svrati do mene i naslikaću te.
Ako mi se posreći, jednog dana... -Šta?
Naslikaću tvoje oči.
S tvojom reputacijom? Misliš da sam luda?
Šta ti misliš?
Gde su moje oči?
Predaleko, ne vidim ih.
Kada upoznam tvoju dušu, naslikaću tvoje oči.
Pogledaj tatin rad.
Jako kasnite, gospodine. Svi vas čekaju.
Izvinjavam se.
Prekrasno.
Imaš prekrasne kosti. Mogao bih te naslikati.
10 franaka. Pričaj s Martinezom.
Jedan jedini, Martinez.
Puštaš ih da čekaju. To nije pošteno.
Sada dođi upoznati Fostera Kena. Ima puno novca, a nema ukusa.
Ja sam kupac.
I mada ste me zadržali, mislim da su vaše slike...
zanimljive.
Zanimljive?
Gospodin Ken ima najveće galerije u Njujorku, Modi.
Stvarno?
Najveće galerije u Njujorku? Zanimljivo.
Čudno je to.
Kao što ste rekli, imaju novca, ali nemaju ukusa.
Vrlo smešno.
Modigliani, kako se usuđuješ sramotiti me?
Gde ideš?
Vrati se svojoj ovci.
Ako odeš, ne vraćaj se.
Zbogom, Martinez.
Parada, parada!
Tata, dolaze! Dolaze!
Amedeo, dođi mami.
Pretražite kuću.
Ovde piše da porodica Modigliani
u porezu na poštarinu, duguje Italijanskoj republici.
Takođe piše da će porodica Modigliani
biti lišena vlasništva, kućnih potrepština i drugih predmeta
koji će biti prodani u korist Italijanske republike.
Drevni zakon Italije govori
šta god trudnica ima u krevetu, to može zadržati.
Mi potvrđujuemo to pravo.
Jevreji nikada nisu bili budale. -Kučkini sinovi.
Nećeš li popisati sve što imamo na krevetu?
Ne brini. Nameravam.
Pet stolica...
dva lustera...
dva stola...
tri ćebeta,
četiri slike...
jedno veliko ogledalo...
jedna vaza...
dva tepiha...
dve lampe...
šivaća mašina...
Mama.
Tata.
Deda.
Amin.
Pomozi mi, oče. Šta sam učinila pogrešno?
Zaljubila sam se. Je li to greh?
Ne, draga.
Greh bi bio uopšte ne imati ljubavi.
Ne znam šta da učinim.
Ne znam šta želim.
Nedostaje mi.
Ne smem ga izgubiti.
Zašto čovek mrzi drugog čoveka
samo zbog njegove sudbine?
Crkva ne mrzi Modija, zar ne, oče?
Crkva nije neprijatelj ovde.
Tvoja sudbina nije neprijatelj.
Moraš biti jaka, zbog tebe i deteta.
Tako je najbolje. Videćeš, draga.
Svet je okrutno mesto za dete koje ima stigmu.
Stani. Stani, pogledaj me.
Glupa devojko.
Ti si dete. Ne znaš šta radiš.
A ti znaš? Znaš li ti šta radiš, tata?
Sećaš li se šta si učinio? Sećaš li se?
Jadni gadovi. Ne znaju ni za šta se bore.
Ni ne trebaju.
Zaustavite auto.
Modigliani!
Ti ne odlaziš od mene. Ja odlazim od tebe.
Za štetu. Časti sve pićem.
Ali ne i Italijana. Njemu ne plaćam.
Vozi dalje.
Mislim da je tamo. -Radi se o njoj?
Oprostite, gospodine. Tražite li vi Maurisia Utrila?
Ko ste vi?
Ja sam zadavljeno pile.
Zašto mi ne pomogneš? -Pomažem.
Našao sam je!
Nije li veličanstvena?
Pobediće na takmičenju.
Takmičenje? Nisi pominjao ništa o takmičenju. -Nikad nisi pitao.
Hajde, pomozi mi. -Ovo je meso.
Miči mi to s lica.
Sranje.
Dobro veče, dame.
Volim te. -I ja volim tebe.
Ja volim tebe.
Nedostajao si mi. -Pobrinimo se za to.
Gde si bio?
Tražio sam tebe.
Sviđa ti se? -Prekrasna je.
Gde ideš?
Šta nije u redu?
Jesi li pogledala oko sebe?
Misliš da je u redu da dete dođe na ovakvo mesto?
Pogledaj me. Nemam ti šta ponuditi.
Nemam ništa.
Ja sam ništa.
Ne mogu biti otac vlastitom detetu.
Ne mogu.
Pa, to je to. Samo pobegni.
Dajem sve od sebe.
Žao mi je. -Ne, nije.
Previše si prokleto sebičan da bi ti bilo žao.
Otišla sam od svoje bebe da bih bila s tobom.
Trebaš se vratiti.
Možeš biti devojka kakva si bila kada sam te upoznao.
Sećaš li se nje? Sećaš li se?
Bi li ona radila ovo?
Ne.
Bi li radila ovo sa mnom?
Ne.
Ova?
Zašto ne?
Ne znam koju sliku želiš. Pokaži ili izaberi.
Matis. Kakvog velikog tipa moramo uzeti.
Vrlo dobro.
Džan, kako si? Kako je Modi?
Nisam ga videla. Ne znam gde je.
U čemu je problem? -Trebam tvoju pomoć.
Šta je?
Želim da odeš kod Pikasa.
Traži da obesi svoja dela kraj njegovih na sledećoj izložbi.
Da, bilo šta.
Zbo!
Modi i Pikaso.
Modi će me ubiti ako učinim tako nešto.
Žao mi je, Džan. Ne mogu.
Ako Modijev rad bude obešen kraj
Pablovog, postoji šansa da se dobro proda.
Trebamo novac, Zbo. Molim te.
Molim te!
Oboje vas volim.
Ali bolje ti je s porodicom.
Barem će dete imati bolju šansu u životu.
Trošim dah.
Uvek trošim dah.
Razmislimo.
Znam.
Ima nešto što bi ti mogla učiniti.
Biće drsko.
To je njegov način da kaže da mu je žao za sinoć.
Za sinoć? A sve noći pre toga?
Da vidimo, jedno platno po uvredi.
Olga, koliko? -Hiljadu, Pablo.
Daj da te naslikam, Džan. Učiniću te besmrtnom.
To je jednostavno previše odgovornosti za ova ramena.
Moj odgovor je ne.
Čekaj.
Je li sam zgodan kao Modigliani?
Neusporedivo.
Obesiće jednu sliku, ali imam jedan uslov.
Možeš ići, sada.
Smišljaš nešto. Šta? -Nastavi čistiti.
Modi!
Modigliani!
Gde je on?
Konačno.
O, sranje. -Šta želiš s mojim sinom, gade?
Dobro.
Čekaj.
Stani.
Nisi prodao nijednu sliku 6 meseci. -Ubij ga.
Ako me upucaš, možeš se pozdraviti sa svojim životom. Neću to organizovati.
Stani. -Rekao si da ga ubijem.
Kasnije. Ubij ga kasnije.
Izađi, kukavico. Popij malo vina.
Molim te, uzmi ovo.
Modi, jesi li razmislio o takmičenju?
Nagrada donosi puno novca.
Celi Pariz sanja o tom danu.
Ti i Pikaso se takmičite zajedno.
Da, ja i Pikaso.
Rekao si nešto o šou?
Nije to baš šou. Više je usluga.
Pablo se ponudio da obesi jednu tvoju sliku na svoju izložbu.
Usluga?
Pablo Pikaso čini Modiglianiju uslugu?
Šta je s tobom? -Mora ti biti stalo sada.
Tvoja je porodica s Džan.
Želiš mi učiniti uslugu?
Trebam novac za doktora. -Ne, Modi, molim te.
Trebam novac za doktora.
Obećaj mi da nećeš odmah to popiti.
OK, uzmi svoju sliku.
Što ako doktor pije?
Umirem li?
Rekli ste da ste imali tuberkulozu kao dete.
Ali sada mi je puno bolje.
Nikada vam nije prošla.
Možete se obući sada.
Vaša pluća rade sa manje od pola kapaciteta.
Ako nastavite koristiti lekove i alkohol
nećete preživeti ovu godinu.
Ovaj lek će vam pomoći da ne kašljete.
Možda ne trebaš ići tamo. -Jebeš njih.
Stavi rogove. Hajde.
Zašto si tako nervozan? -Ništa.
Šta je doktor rekao? -Rekla je da trebam naći novog agenta.
Dobro.
Idemo odavde. Dosta mi ih je.
Eno ga. -Dobro veče, gospodo.
Modi, šta imaš za reći?
Zdravo, Gertrud. -Nemoj ti meni Gertrud.
Čekam već četiri dana. Četiri dana!
Ja nisam dovoljno dobra za slikanje? Nisam dovoljno lepa, možda?
Te oči ne znaju dobro naslikati nešto tako sofisticirano.
Drsko. Sranje!
Sutra ujutro, moj stan, tačno u deset.
Tačno, čuješ li me?
Ne brini. Obećavam. Biće tamo.
Dame i gospodo.
Dame i gospodo, može malo vaše pažnje, molim?
Dođite na 10. izložbu rada umetnika Pikasa.
I Modiglianija, seronje!
I posebnog rada Modiglianija.
Dame i gospodo, dajem vam Pikasa
da proradi vaš napredak.
O, ne.
Modi, čekaj.
Čekaj!
Učinila sam to za tebe da bih ti pomogla.
Ne trebam takvu pomoć. -Dobro. Učini to za svoju bebu.
Znaš li šta ona treba? Tebe.
Da, tebe treba.
Da, to je tata.
Trebao bi ići. -Zašto?
Tvoj otac se vraća kući uskoro. Ne može biti ovde.
Mogu li ići s njim?
Šta onda? Da ga pustiš da te opet zlostavlja? Da te uništi?
Ne želim čuti. Ne želim to čuti.
Modi, idemo.
Rekla sam mu.
Upozorio sam te. Ako izabereš biti s tim Jevrejem
neće mi preostati ništa drugo nego da obavestim vlast
da si neprikladna majka.
Nakon čega će odvesti dete i nećeš ga više nikada videti.
Vidiš li kako je prekrasna?
Pogledaj je. Pogledaj je.
Deda.
Gledaću te.
Dobar dan, gospođo Stajn.
Šta?
Džan, ti glupane.
Odigrala je pametno sinoć.
Prava cura.
Pa, jeste li se poljubili i bili zajedno?
Bolje joj je bez mene.
Moje napušteno dupe!
Želiš li savet? -Imam li izbora?
O, ne. Pristupi takmičenju.
Kladim se da će Pablo to učiniti iste minute kada i ti.
Nikada. Preponosan je.
Osim toga, on ne treba novac.
Možda. Ali ti trebaš.
U pravu si.
Sa ili bez? -Šta?
Kreme na tvojim ustima.
Idemo.
Daj mi jedan dobar razlog zašto.
Rivera, Kisling, Utrilo, Sutin.
Modigliani. Upravo si rekao pogrešno ime.
Olga, reci mu da se mora takmičiti.
Moraš se takmičiti.
Pripremiću večeru. Kako želiš?
Obično.
Ko ti je rekao da će biti tamo?
Gertrud. Ona ga je prijavila.
Kaže da mu treba novac očajnički. Nema izbora.
Ne verujem joj. Laganje je njen zanat.
Molim te, Pablo.
Biće tako zabavno.
Pariz je postao tako dosadan od rata.
Vratimo mu život.
Dobri radovi, šampanjac. Noć puna pića i smeha.
Uđi u ring. Igraj s bikom.
Ja sam bik.
Riba. Jedimo.
Sviđa mi se.
Modigliani!
Pablo!
Kako si, Amedeo Modigliani?
Kako to zoveš?
Sjajan je dan.
Dobro jutro, matadore.
Da te nešto pitam. Ušao si u takmičenje?
Odgovori mi!
Parada, parada!
Ne diraj moj rad!
Ne diraj moj rad! Nemaš pravo.
Miči prste s mog rada!
Imaš li novca?
Mogu te usrećiti ako imaš novca.
Nemam ništa.
Beži!
Policija!
Jesi li ok, Modi?
Ko je platio kaznu?
Ne znamo. Ko god bio, nije hteo reći.
Saznaj.
Ako saznam ko je to bio, prvo ću mu probati prodati tvoje slike.
Onda ću mu zahvaliti.
Šta?
To je Utrilo.
Šta? -Vratio se u duševnu bolnicu.
Njegova majka je rekla policiji i oni su ga maknuli.
Modi, to je Božji znak da se stvari moraju promeniti.
Gde je Bog bio kada ga je Utrilo trebao?
Stigla si prekasno. Trebala si videti jutros.
Tvoj otac je posetio detetove staratelje.
Predložio je da oni uzmu starateljstvo nad detetom.
Jesi li me čula?
Izgubićeš svoje dete. -Nemam izbora!
Tvoje dete. -Nemam izbora!
Možeš izabrati svoje dete.
On umire.
Ti umireš s njim.
Mauris, to sam ja, Modi.
Ja sam.
OK je.
Sve će biti u redu. Izvući ću te odavde.
To je stari san. Znaš da je ovo moj život.
Neće joj biti žao mene. Biće srećna.
Ludi gade.
Malo hašiša?
Obećaj mi. -Šta?
Da me nećeš pustiti da umrem ovde.
Video sam šta rade s ljudima ovde.
Ne želim to. Obećaj mi.
Ne znam.
Obećavam.
Hladno mi je. -OK je. Imam te.
Da te bar mogu zagrliti.
Tako mi je hladno.
Modi, Džan, dobrodošli. Ushićen sam.
Džan, sjajno izgledaš. -Ti izgledaš veličanstveno.
Sviđaju mi se tvoje cipele.
Uživaj u zabavi. -Hvala.
Trebaš zahvaliti Pikasu. -Za šta?
Zato što te pustio napolje.
Modi!
Kakva lepa vizija!
Ples?
Modi. -Hvala.
Pablo je tamo.
Poznati Pikaso. -Matador.
Nisam od tebe tražio da mi platiš kauciju.
Želiš mi to otplatiti? Da vidimo.
Želiš li doći sutra? Otići ćemo na selo.
Tamo imam nekoga s kim bih te voleo upoznati.
Samo ako Olga ide. -Stvarno ti se sviđa moja žena?
Svima se stvarno sviđa tvoja žena.
Večeras je noć za ples.
Kada samuraj uzme svoj mač
on mora proliti krv.
Ko živi ovde?
Videćeš.
Renoar. -Dođi upoznati Boga.
Ovaj čovek izgleda ludo.
Jesi li lud?
Plaše te. Deformitet.
Genij isisan kroz nokte na rukama.
Ne uznemiruju me.
Lažljivče. On laže, Pablo?
Mogu li te pitati koliko ovo košta?
Dve slike. Male.
Imam dva auta u štali. Za bagatelu.
A ovo je Rodin.
Nacrtao sam teglu za cveće.
Bez cveta. Samo teglu.
Ide li ti prodaja?
Modigliani je na rubu.
Na rubu. Recimo ne.
"Le précipice." Greben,
gde se svi umetnici stapaju i skaču u svoju sudbinu.
Uglavnom aktovi, uobičajeni portreti, pića.
Da? -Da.
Kako si znao? -Pablo mi je rekao.
Ja nikad nisam voleo slikati aktove.
Većina žena u moje vreme je bila predebela.
I ružna. Vrlo ružna.
Ja volim visoke i mršave.
Pa, kasno je. Moramo ići.
Amedeo Modigliani,
jesi li lud?
Znao sam to.
Ući ćeš u takmičenje?
Hoćeš li ti?
Vidiš li šta slika može doneti?
Komfor, dobro, sigurnost.
Samo budala počinje gladovati. Pariz ih iskušava.
Pa, crtaj, zaradi, ostari, pojebi koliko god žena možeš,
ali pij umereno.
Jevanđelje po Pikasu.
Ne možeš se sada boriti protiv mene.
Pa, da te pitam, rugaš li mi se?
Pokušavam.
Ponekad ne uspem. Ponekad.
Vidiš, Modi, postoji razlika između nas dvojice.
Uspeh.
Da.
Ja sam Pikaso, poznati Pikaso.
Ovo je moj auto. Ja sam vozač.
Ovo su moji snovi. Kupio sam ih za Boga.
Sviđa li ti se moj šešir?
Ja sam Modigliani, ludi italijanski jebač.
Sedni, matadore. Plašiš seljake.
Vrat joj nije tako dugačak. Ima očev vrat. Kratak.
Da. -Ja volim...
Oprostite.
Nije tako dug. -OK, znam.
Vratite se. Maknite mi se s puta. Hvala.
Ne dirajte moju sliku. -Uništavate je, jer...
Ja sam slikar. Vi uništavate sliku.
To je vrlo široko. Naravno da ste slikar.
Naslikajte je vi.
Sviđa li ti se? Za tebe je.
Neću platiti ovo.
Ne! Ostaviće te ako to učiniš opet.
Gubi mi se s puta!
Ne ostavljaj nas! Ne ostavljaj nas!
Za Livorna.
Obećao si da me nećeš pustiti da umrem ovde.
Mauris, na sigurnom si.
Mičite se od njega! Svi se mičite!
Napolje!
Izlazite napolje!
Želiš da postane kao ti? Misliš da je to romantično?
Da je onako kako treba? Izlazi napolje!
Popij vode.
Kako se osećaš?
Ne znam.
Govore da te ne bih trebao ostaviti.
To govore. Pa ni neću.
Nikad više.
Kiša govori. -Stvarno? Šta kaže?
Kaže: "Ne plači, ljubavi.
Modi je ovde."
JUG FRANCUSKE
Kako se osećaš? -Živo.
Trebaš zahvaliti Zbou.
Dao nam je novac da dođemo ovde.
Da je samo prodao moj rad, mogao bi češće dolaziti ovde.
Pa, pokušavam.
To je bio predivan obrok. Hvala. Odlična stvar.
Pa, reci šta se događa u Parizu?
Ništa novo. Isto kao i pre.
Samo gledam kako se svi pripremaju za takmičenje.
Pa, Modi... -Ne.
Odmoriću se sada. Umorna sam.
Zapamti, bez pića. -Bez pića.
Volim te. -Volim te.
Laku noć. Vidimo se kasnije.
Mogu li videti tvoj rad? -Zašto? Nikada ništa ne prodaš.
Prekrasno.
Poezija.
Modi, spremi se. Trebaćemo sve ovo u Parizu
za tvoju vlastitu izložbu.
Dobro si me čuo.
Berti Veil su se toliko svideli aktovi
da želi obesiti sve što imaš.
Jesi li me čuo?
Berta Veil ti daje tvoju vlastitu izložbu.
Bravo, Modigliani!
Posebne su.
Žan, sjajna Žan.
Gđo Veil. -Da? -Vi ste organizator?
Znaš da jesam. Živiš preko puta.
Maknućete slike s prozora vaše galerije.
Neću to učiniti.
O, ne. Pjer, vrati se s tim sutra.
Ako ne maknete slike
moji ljudi će to učiniti umesto vas.
I zatvorićemo izložbu.
Ovo je neviđeno.
Jesu li to slike tvoje majke, tvoje sestre?
Učini kako kaže.
Zašto, Modi?
Impresioniran sam.
Usput, nadam se da se nećeš uvrediti,
slika koju si mi dao kao poklon,
ona koju mi je Džan donela,
prošle noći me nešto inspirisalo,
šešir koji je pao. Da, šešir koji je pao.
Nisam imao platno. Bilo je 4 ujutro.
Pređi na poentu, Španac.
Upotrebio sam tvoju sliku.
Opraštaš li mi?
Idemo.
Mislim da mi se sviđa novi Modiglijani.
Da, mislim da mi se sviđa.
Pogledajmo okolo.
Umorna sam.
Ja nisam.
To je zato što nisi trudan.
Pa... -Idi, idi.
Vidimo se. Zdravo! -Možete li zaustaviti autobus, molim vas?
Reci mi, Modigliani. Kako slepac slika?
Ne znaš.
On slika ono što niko ne vidi! Što niko ne vidi!
Idi!
Šta?
Dao je dete socijalnoj pomoći.
Šta?
Tvoje dete. Tvoja prekrasna devojčica je sada u tuđim rukama.
I sve zato što ne možeš živeti običan život
kao ostatak sveta oko tebe.
Izađi i pokaži se! Pokaži se!
Vidiš li me? Vidiš li Jevreja?
Gubi se ili ću pozvati policiju.
Bolje pozovi policiju.
Gde je moja beba? -Miči se od mene.
Gde je moja beba?
Negde gde je ti nikad nećeš naći.
Hajde.
Učini to. Učini to.
Nema nikoga ovde.
Sutra možeš reći celom svetu da ti je Jevrej zapretio životom.
Jevrej. Učini to!
Učini to!
Pitaću te još jednom. Gde je moja beba?
Ti...
nemaš ni sredstva ni uslova da je odgajaš.
Gledaj me.
Opraštam ti.
Sada nema povratka.
Moram to učiniti za svoju decu.
Mama bi bila ponosna.
Idemo kući. Imamo puno toga da uradimo.
Treba nam jedna stvar.
Modi? Da? Halo? Jesi li završio?
Da, i želim da odneseš sliku na takmičenje.
Šta je s tobom? Seti se da počinje danas.
Ne ispuštaj sliku iz vida.
Gde si? -U gradskoj kući.
Zašto?
Dozvola za brak. Želim se venčati sa Džan.
Tišina?
Modigliani, dozvola za brak.
Da, sednite.
Venčaćete se? -Da.
I ja.
Lepo.
Oprostite.
Imate li dece? -Ne.
Ja imam jedno i drugo na putu.
To je važno, deca.
Da. Jako važno.
Gubite se!
Luda sam, znaš? Učiniću nešto.
Gubite se!
Oprostite, idem iza ugla.
Ne, ne. Ne dirajte tu sliku.
To je moja slika.
Šta se događa ovde?
Policija je. Hoćete li nam dati sliku?
Ne, ako staviš prste na ovu sliku
provešćeš ostatak života kao evnuh.
Evnuh! Razumeš?
Dobro. Zdravo, uštrojeni.
Evnuh.
Budite oprezni.
Šta je s drugima?
Obešene su. -Sve?
Sve.
Pa, sada ćemo znati.
Gospodine?
Koliko je sati? -Vreme je zatvaranja.
Morate otići sada.
Gospođo, moram dobiti dozvolu za brak danas.
Ponedeljak u devet sati. -Ne razumete. Trebam je danas.
Trebam je danas.
Gospodine, mi imamo porodicu. I mi moramo ići kući.
Dete će mi se roditi ovih dana.
I imam prekrasnu kćerku. Molim vas.
Molim vas.
Vi ste slikar, zar ne?
Da.
I ja. -To vidim.
Vrlo dobro.
Potpišite ovde. -Hvala vam, gospođo.
Šta? Šta sad nije u redu?
Boja. Nije u skladu s mojom slikom.
Gde ćeš? Već je 6.
Samo jednu čašicu. Deset minuta.
Ne zaslužujem li? -Ne.
Nema veze šta ti misliš. -Džan te čeka!
Da, da.
Džan te čeka!
U zdravlje.
Platićeš piće.
Imam 500 franaka. Danas sve častim pićem.
Za Livorna.
U zdravlje.
Džan, ovamo!
Je li ovde? -Mislio sam da će biti s tobom.
Ne, ne.
Mamice, puno ti hvala.
Mislila sam da će mu ona možda doneti sreću.
Hvala.
Gde je veliki Modigliani?
Trube tišine.
Brodovi mira me uspavljuju.
Kolevka se njiše kako dolazi jutro.
Sam sam to napisao kada sam bio sam jedne noći.
Ali ne više.
Danas dokazujem da sam bogat čovek.
Bogat iznad svakog razumevanja.
Dame i gospodo, pažnja. Vreme je.
Dame i gospodo, dajem vam Sutina.
Diego Rivera.
"Meksiko".
Kisling. "Strah".
Utrilo. "Ludost".
Pikaso. Naslov
"Modigliani".
I napokon, dajem vam Modiglianija.
Naslov "Džan".
"Kada upoznam tvoju dušu, naslikaću tvoje oči."
Predivno je!
Ne brini.
Moje ruke.
Kako su mi ruke?
Bićeš OK.
Džan...
OK je. Spavaj, dragi. Spavaj.
U mom džepu.
Hteo sam te iznenaditi.
Ja sam tvoja žena. Uvek ću biti tvoja žena.
Modi!
Mi smo!
Ništa ne vidim.
Za ime Boga! -Šta se dogodilo?
Miči se od njega. -Džan!
Treba doktora!
Utrilo, brzo!
Ne oduzimajte mi ga.
Ne uzimajte ga!
Ne uzimajte mi ga!
Ne uzimajte mi ga! Molim vas.
Pazi mu na glavu.
Pažljivo. Modi, ostani s nama.
O, moj Bože.
Oprostite.
Džan...
Uvek i zauvek.
Ovde sam.
Vreme je da završimo ovu ludost.
Ne.
Čekaj me, ljubavi. Čekaj me.
Dedo, Dedo, pogledaj me.
Čekaj.
Džan.
Moje najdublje saučešće.
Ne mogu zamisliti kako se osećaš.
Znaš kako se osećam?
Pablo, da ti kažem?
Ne osećam ništa.
Imam bebu u stomaku,
još jedno srce koje tuče,
još jedna duša koja žudi,
a prazna sam kao tvoja čaša.
Ti ćeš otići kući, Pablo.
Uvek ćeš živeti punim i bogatim životom.
Ali kunem se Bogom, kada tvoje vreme dođe,
kada budeš ležao u svojoj smrtnoj postelji,
ime Modigliani
neće ti biti daleko od usana.
Nikada ne možeš preslikati ovu noć.
Ona pripada njemu.
Video sam ga jednom kako pleše kraj spomenika Balzaka.
Lice mu je tako prekrasno, ples mu tako graciozan.
Kada se njihao uz pesmu, smešio se.
Bio je sve ono što sam ja bio jednom.
Ukrao sam taj trenutak i zaključao ga u umu,
da bude tamo i teši me u samotnim danima.
Ogist Renoar.
Tata ti šalje svu ljubav na svetu.
Kada odrasteš, osećaćeš našu ljubav gde god odeš.
Želim da znaš
i razumeš.
Pokušaj mi oprostiti.
Molim te.
Amedeo Modigliani i Džan Hebutern spavaju
zajedno zauvek sa svojim nerođenim detetom.
Na svojoj posmrtnoj postelji Pikaso je prošaptao reč...
Modigliani. Obrada: Žarko NK